Теодор Траянов
Спомен

chitanka.info

Внезапно очи притъмняха,

а още далеч бе смъртта,

когато пристъпихме плахо

в алеята с жълти цветя.

Спомни си как нашите стъпки

веявица бърза покри,

разлъка с изстинали тръпки

в сърцето въздишките скри.

Ний мрем оттогаз в изнемога,

дели ни сломеният мост,

и чакаме с поглед към бога,

ответа на тъжен въпрос.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.